«Як же я без тебе, сину?»: спогади ковельчанки про сина, який ціною власного життя врятував вісьмох побратимів. ВІДЕО
Завжди усміхнений, щирий та життєрадісний. Саме таким Єгор Лобанов залишиться для рідних і близьких. Військовій справі хлопець присвятив усе своє життя і цивільну професію обирати навіть не думав. Навесні боєць мав отримати звання капітана, натомість уже рідним вручили орден «За мужність». Посмертно. Його життя нещадні російські кати забрали 28 лютого, лишивши глибоку рану рідним та близьким.
Детальніше про Героя з Волині – у сюжеті.
Мати вкотре тремтячими руками вмикає запис із голосом сина і слухає, завмираючи. Бо ж вживу улюблене «мамо» більше не почує ніколи. Тепер на її плечах чорна хустина, бо найріднішу кровинку, єдиного сина три місяці тому додому привезли в домовині.
«Ні діток, ні внуків не залишив, нікого», – плаче мати.
Попри нестерпний біль та пекучі сльози, пані Оксана все ж розповідає нам про свого єдиного сина. Єгор, каже, ріс моторним та непосидючим хлопчиком. Займався різними видами спорту і ще мав одну пристрасть.
«В нього гори – це пристрасть. Гори! Це взагалі. Щось планував, щось хотів, міг би багато зробити», – каже жінка.
Що стане військовим, розповідав усім ще змалку. Тож уже після 9 класу пішов навчатися у військовий ліцей, що в Луцьку. Навчанням хлопець дуже тішився і вже після його закінчення подався далі – в Одеську військову академію.
У 2018 році він закінчив академію. Жінка каже: ніколи не забуде, як на випускній церемонії йому дали сказати слово, і він так перейнявся спогадами, що заплакав.
«Єгор говорив ці слова, і я мусила бігти до нього й давати йому хустинку, щоб він витирав сльози. Ми тоді з батьком перший раз побачили, як він плаче. Просто, як дитина», – пригадує Оксана Лобанова.
Материнське серце, ділиться жінка, завжди щеміло. Тож не раз вмовляла Єгора обрати цивільну професію, та він – ні в яку… Після закінчення академії бачити сина частіше не вийшло.
«Вони з татом приховували це все від мене. Він через місяць був уже в зоні АТО. У складі 80 бригади львівської десантно-штурмових військ», – розповідає.
Та й цього амбіційному Єгору було замало. Хлопець любив розвиватися, досконало знав англійську, тож завдяки своїм старанням отримав можливість стажуватися у США. Нові знання та практика дали бійцю можливість вийти на новий щабель у військовій справі.
Мати пригадує: Єгор був дуже щирим та життєрадісним. Усмішка ніколи не сходила з його вуст, і це видно чи не з кожної фотографії. Їх пані Оксана листає з особливим трепетом. Адже цей альбом готувала спеціально на прохання сина… Та йому подивитися не судилося. Востаннє, каже, бачила сина у листопаді 2021 року.
«Він прилетів з Америки, був у Штатах на курсах по обміну, пройшов там курс, побув на роботі, приїхав у відпустку. І все», – розказує далі про сина.
Єгор був розрадою для усієї родини. Тож довгоочікуваною зустріччю не могли натішитися. Шкода, не знали: його сонцесяйної усмішки більше не побачать…
Його молоде життя обірвалось 28 лютого біля міста Токмак Запорізької області. Своїм героїчним вчинком він врятував вісьмох побратимів.
«Вони йшли групою, 10 чоловік. Єгор був командиром групи. Це він, командир, і його заступник загинули», – каже мати.
Хлопцю було лиш 24 роки. Страшну звістку повідомили батьку хлопця. Той і сам якраз був у дорозі на фронт. Бо ж казав, сидіти вдома, коли син воює, неможливо. У почуте, каже жінка, довго не могла повірити і в голові лунало лиш: «Як же я тепер без тебе, сину?»
«Знайшла шкатулку, там де його бірка і волоссячко, яке обрізали на рік… Нестерпно просто», – плаче згорьована жінка.
Щемить й інше, каже пані Оксана. Уже навесні усією родиною вони мали відзначати приємну подію: «Ось навесні мав отримати капітана – натомість отримав орден Богдана Хмельницького 3-го ступеня посмертно».
Востаннє пані Оксана чула сина за день до загибелі.
«Я бігла з роботи в нас була повітряна тривога. Він подзвонив: «Мама, ти де? Ховайтеся, бо може щось буде», – пригадує.
Далі були переписки й голосові повідомлення.
Як виявилося, тим часом Єгора якраз відправляли на бойове задання, яке і стало для нього доленосним. І вже на початку березня Героя усім містом провели в останню путь. У той момент, каже жінка, з-під ніг, здавалося, пішов цілий світ. Бо втратити єдине дитя, в яке вкладала душу, виховувала, недосипала ночі, яке було для тебе усім, – найбільше горе для матері.
Тепер, каже жінка, не може заснути, не послухавши синові вірші. Та й зболене серце рятунку вже не знайде. Молиться лиш, аби Бог зберіг життя чоловіка, який продовжує синову місію і на передовій бореться за мир в Україні.
Якщо ви знайшли помилку, повідомте редактора, для цього виділіть фрагмент тексту та натисніть Ctrl+Enter.
Останні публікації
- Як у Луцьку валили Леніна і штурмом виганяли з собору московських попів
- 20 років тому збудували та запустили четвертий енергоблок РАЕС: як це було
- СОНЯЧНІ ПАНЕЛІ НА ВОДОКАНАЛІ, ЗНАЙШЛИ АРСЕНАЛ ЗБРОЇ, РЕЙД ІЗ РИБПАТРУЛЕМ. Новини, вечір 22 серпня
- Як рибпатруль вчить і карає порушників. РЕПОРТАЖ
- Луцьк перший в Україні поставив на комунальне підприємство сонячні станції
- 709 гектарів землі повернули у державну власність на Волині і Рівненщині
- Змагалися за звання кращого: на Рівненській АЕС провели конкурси профмайстерності
- ПЛАЗУН ПІД БУДИНКОМ, ПІДПАЛИЛИ ХЛІВ З КОНЕМ, ЛІКАРКА СУДИТЬСЯ ЗА РОБОТУ. Новини, вечір 21 серпня
- Вдруге воює з росіянами: історія грузина із 100 бригади
- Велодоріжки Луцька: звідки і куди
- Топ-5 найкращих захисних аксесуарів для екрана вашого телефону
- СТАРТ НА ЗАБОРОНУ УПЦ МП, НЕ МОЖУТЬ ЗНАЙТИ ЛЮДИНУ, ВЕЛОРУХ У ЛУЦЬКУ. НОВИНИ, вечір 20 серпня
- У Луцьку виступатиме Лазановський: як потрапити
- ВРЯТУВАЛИ ДИТИНУ, ВИЖИТИ НА ПЕРЕДОВІЙ, ГРУЗИН ІЗ СОТОЇ БРИГАДИ. Новини, вечір 19 серпня
- «Ворогу байдуже, навіть якщо із завдання не повернеться ніхто». Боєць розповів, як воюють росіяни
- Можна виграти «Теслу», якщо задонатити на ЗСУ
- Великий сольний концерт Наталії Бучинської!
- Англійська Прем’єр-ліга: кого називають фаворитом сезону 2024/25
- На Рівненській АЕС провели науковий конкурс серед молодих спеціалістів
- ПІЙМАЛИ СУТЕНЕРКУ, ПЕНСІОНЕРКА СУДИТЬСЯ ЗА ГАЗ, ВОДУ ДАДУТЬ ПО-НОВОМУ. Новини, вечір 16 серпня
- «Нас виживають»: у Луцьку завод виселяє людей із домівок – відключив світло і воду
- «Волиньгаз влаштовує цирк»: у Луцьку судяться через плату за доставку газу
- Великий проєкт у Ковелі. Вирішили багаторічну проблему з водою
- «Щоб не забували». На стіні храму розвісили портрети полеглих воїнів, які намалював військовий
- Роками вчилися дистанційно. Але нарешті підуть до школи
- Чому на зубах з’являється камінь. Як із ним боротися
- Як зводили наймолодший і найсучасніший серед 15 енергоблоків України
- НА КОЛІНАХ ПЕРЕД ПОРТРЕТАМИ ГЕРОЇВ, КІНЕЦЬ ДИСТАНЦІЙКИ, 2 МЛН НА ТРУБИ. Новини, вечір 15 серпня
- Пив, сідав за кермо, попадався поліції – і не каявся: суд над горе-водієм у Луцьку
- Соляна кімната, лялькові вистави, духовний куточок: як працюють чергові дитсадки у Ковелі
- Коли варто записатися на консультацію до лікаря-проктолога
- РАБСТВО У ХЛІВІ, ЛЮТУЄ КОРОНАВІРУС, СЮРПРИЗ ВІД ТЕАТРАЛІВ. Новини, вечір 14 серпня
- Тут лікує навіть повітря! Чим вабить санаторій «Лісова Пісня»
- Зима близько: де взяти дрова для населення та соціальної сфери Волині
- На РАЕС посилили ядерну безпеку. Допомогло МАГАТЕ
- ПОВІСТКИ ПОШТОЮ, ФАКЕЛИ НА ДЕРЕВАХ, ПІВНІЧНЕ СЯЙВО НА МАНЕВИЧЧИНІ. Новини, вечір 13 серпня
- «Човен розстріляли. Думав, потону». Як тяжко поранений воїн 12 днів виживав на острівці
- Атомники змагалися і збирали гроші на ЗСУ
- Самостійна заміна матриці ноутбука
- Лучанка судиться з «Волиньгазом», бо вважає, що не повинна платити за доставку